The Lost Room E05 - The Eye
Resync: Xenzai www.subscene.com
Hjelp meg!
Lee, hjelp meg!
Hva har du gjort med meg, Ruber?
Hvordan føler du deg, gutt?
Vi nærmer oss.
Bilen er klar, sir.
Har du sovet?
Nei.
Jeg kan bare ikke komme på noe.
Er du sikker på at bildene ikke sier deg noe?
Ikke noe bortsett fra at samlerne dukker opp om og om igjen.
Bildene, filmen. Men jeg finner ingen forbindelse.
Ikke jeg heller.
Jeg håper at de kan hjelpe oss å finne ut hvem mannen i rommet var.
Ingen har sett ham. Vi vet ikke om han virkelig har eksistert.
Jennifer, han sto der. Både du og jeg så ham.
Og om hovedgjenstanden er en person,-
-da må han kunne hjelpe datteren min tilbake.
Jeg må finne ham. Det er alt jeg bryr meg om akkurat nå.
Hva skal du gjøre?
Jeg skal se filmen igjen.
Samlerne forstyrret virkeligheten på et vis.
Jeg vil forsøke å finne det ut.
Hva er det?
Kreutzfeld sendte deg for å hente bildene, hva?
Vi jobber sammen.
Hva får deg til å tro at du kan stole på ham?
God morgen, sir. Denne veien, takk.
Velkommen til Soods bøker.
Kreutzfeld, min gode venn.
Så vi møtes til slutt. Du er tidlig ute.
Det er aldri for tidlig for forretninger, ikke sant?
-Går dere overalt sammen? -Ja, dessverre.
Jeg har ikke valgt det. Jeg foretrekker mitt gamle liv.
-En gang var jeg normal. -Det er overvurdert. Sett deg ned.
Førsteutgaven. Litt kantstøtt.
Jeg kaller den "i god stand".
-Litt dårligere stand nå. -Det er ingen gjenstand.
Ingen gjenstand i min butikk, bare fakta.
Bilder av gjenstander. Filmer, gjenstander.
Ingen gjenstand til salgs. Det er en farlig virksomhet.
Fortell mer.
Den tilhørte John Clark, en av samlerne.
-Født 1931. Døde... -1971.
-I den første kabbalkrigen. -Hvordan vet du at den var hans?
Jeg kjøpte den av nevøen hans. Jeg visste ikke hva den var.
Jeg ringte deg først. Jeg vet at du liker samlernes gjenstander.
Takk for at du kontaktet meg.
Jeg betaler selvsagt det du ber om, hvilken pris du finner passende.
Jeg stoler på at den er ekte, men oppdager jeg at den er uekte,-
-og du har prøvd å lure meg eller har solgt kopier av den,-
-da kommer jeg tilbake hit og skader deg.
Kreutzfeld, min venn. Jeg er Sood, en hederlig selger.
Ingen forfalskninger, ingen kopier.
Det kan jeg sette livet mitt på.
Nei, jeg har ingenting med det å gjøre.
Mick, hva er det som foregår?
-Er det en utgang? -Ja.
Denne veien.
-Du må virkelig se deg for nå. -Du må fortelle hva som foregår.
Jeg har fortalt alt jeg vet. Jeg har vært ærlig fra begynnelsen.
Hva er dette, da?
Det er kombinasjonen til samlernes hvelv, hvor det nå fins.
Det er det vi begge har lett etter. I hvelvet fins trolig øyet-
-som har kraften til å kunne drepe eller lege folk.
Det kan definitivt brukes som våpen,-
-men også helbrede min sønns leukemi. Er det tydelig nok, betjent?
Og mannen, da?
-Hvilken mann? -Han i motellrommet. Hvem er han?
Du prater om beboerteorien.
Folk mer besatt enn du, har gått i samme spor.
Hvem tilhørte gjenstandene? Det må ha vært en beboer.
Mitt svar er nei. Det fins ingen sånn.
Jeg har sett ham.
Jeg tok med meg bildene til det ekte motellet.
Jeg gikk inn i motellrommet og så alt akkurat som det var 1961.
Og det var en mann i rommet.
-Herregud... -Så du visste ikke om det?
Det forklarer noe jeg aldri riktig har forstått.
For det meste, i bevisene jeg har funnet-
-har samlerne benevnt gjemmestedet sitt som et hvelv,-
-men i to tilfeller har de kalt det en grav.
Så du tror at han er død?
Ingen har sett ham. Tro meg, jeg har gjort undersøkelser.
Men om det er et lik og samlerne gjemt det et sted,-
-så kanskje det fins i hvelvet.
Jeg fikk det fra Conroys ektemann. Han er den siste nålevende samleren.
Utrolig.
Samlerne prøvde å utføre et eksperiment i rom 9.
Se, de festet gjenstander på døren.
Dette er stort.
Det blir mer og mer merkelig.
Hva skjer nå?
Jeg antar at det er her verden nesten gikk under.
Originalfilmen ble stjålet.
-Noen ligger et skritt før oss. -Legionen får ta seg av det.
Betjenten i Pittsburgh ringte.
Han ville vite hvordan i helvete vi kunne la Joe Miller rømme.
-Ingen spor av stoff. Du er ren. -Nei, Ruber gjorde noe med meg.
Du burde dra rett hjem så fort legen skriver deg ut.
Ikke før jeg har funnet Martin Ruber.
Du kommer til å dø av uttørking.
Jeg ville bare si...
Jeg har blitt forfremmet, av ypperstepresten selv.
Din gruppe skal rapportere direkte til meg, fra og med nå.
Gratulerer, Parchman.
Takk.
Det burde ha vært du,-
-men du lot Ruber stjele to gjenstander under nesen på deg.
Du vet hva straffen for det er.
Jeg skal ta tilbake gjenstandene, og jeg skal ta meg av Ruber.
Godt.
Det hadde vært synd å miste deg.
-Nøkkel, klokke, saks. -Vi trenger dem alle for hvelvet.
Vi har nøkkelen og klokken.
Det er saksen. Jeg...
Jeg vet noen som kan hjelpe oss å finne den.
Det sies at du gikk opp i røyk.
-Sood har overvåkningsfilmen. -Ja, jeg hadde et sikkerhetsproblem.
Han prøver å selge DVD-en nå.
-Hva leter dere etter? -Saksen.
Dere har startet et snøballkrig.
10 000. Kontant.
Fem.
-Ok, ti. -12.
Du har strukket tålmodigheten min nok for i dag.
Zoraida Figueroa. Washington DC. Hun selger metamfetamin eller noe.
-Er hun farlig? -Saksen er ikke ettertraktet.
Hun har hatt den i tre år nå.
-Hva gjør saksen? -Den får ting til å rotere.
-Snurrer man tallerkener med den? -Vil du spekulere, så koster det.
Zoraidas leilighet er i fjerde. Hvis hun har saksen,-
-så burde vi kunne kjøpe den.
Sjarmerende område. Hvorfor gikk vi ikke inn gjennom motellrommet?
Så enkelt er det ikke. Jeg har aldri vært her før.
Dessuten vil jeg først se hvor jeg går inn.
Vi burde overraske henne.
Ja, jeg vil ikke at hun roterer oss svimle.
Er det leiligheten hennes?
-Hold deg bak meg! -Hvis du insisterer, så...
Zoraida, jeg er...
Ville du ha noe av meg?
Vil du også ha, eller?
Å, rotere...
Ro deg ned.
Du valgte feil jente å kødde med.
Er det vanskelig å puste?
Jeg tar denne.
Vær så snill...
Ikke ta saksen min!
Jeg er lei for det.
Den er alt jeg har igjen...
Opp med deg.
Hvem faen er det?
Dette er kombinasjonen til hvelvet, antar jeg.
Om vi bare visste hvor hvelvet er.
Hva er dette?
-Jeg vet ikke. Solen? -Nei, jeg har sett det før.
Jeg er straks tilbake.
Barbara Stritzke hadde disse.
Hvelvets posisjon skjuler seg et sted i disse bildene.
Jeg forstår ingenting.
Jeg forsto det heller ikke først, men sammen utgjør de et kart.
Man forstår det når man bruker nøkkelen. Når man forlater rommet-
-bør man ha en dør i minne, ellers kan det bli en tilfeldig dør.
Vil man komme til en spesiell dør, så må man ha vært der.
Bildene er nok til for det.
For å kunne ta en til hvelvet uten å ha vært der før.
Og hvor er det?
Hva ser disse ut som?
Det ser ut som linjer, kanskje uskarpe.
Det er gitter.
Det der er et vakttårn. Ser du?
At jeg ikke så det før.
Det er et fengsel. Finner vi fengselet, så finner vi hvelvet.
Hva er galt?
Hvorfor trenger du legionens arkiv om samlerne?
-Vi prøver å finne hvelvet. -Jøss...
Jeg vet at du misliker det, men det er min beste sjanse.
Jeg kjente Kreutzfeld tidligere.
Jeg likte ham også, men han forandret seg.
Jeg stoler på ham.
Han kommer til å drepe deg når han ikke trenger deg lenger.
-Du setter oss andre i fare. -Jeg prøver å redde datteren min.
Jeg kan ikke uroe meg for hele verden. Jeg er ikke som du.
Tror du ikke at jeg våkner hver morgen-
-og vil ha mitt gamle liv tilbake?
Du kan ikke velge, Joe.
Nei, det kan jeg ikke.
Jeg er ikke klar til å dra tilbake.
Jeg trenger å ta litt fri. Jeg leter etter noe.
Hva er det?
Du kan ikke sende tenåringsjenter til helvete.
De fortjener det mest. Jeg hadde fått 260 om de ikke hadde ertet meg.
Jeg kan ikke bowle når folk ser på. Jeg kunne blitt proff.
Jeg har funnet en vei inn i samlernes hvelv.
Tror du ikke at jeg kan bli proff? Du skal se kastene mine.
Hva tror du at du skal finne i hvelvet, Joe?
Beboeren og øyet.
Det fins ingen beboer. I så fall, er døde han for lenge siden.
Jeg har sett ham, og jeg har tenkt å finne ham.
Er du gal? Ikke gå inn i hvelvet, Joe.
-Gjenstandene er der av en årsak. -Jeg må finne ham.
Beboerens kropp er hvelvet. Jeg må sjanse.
Hva om han ikke er død,-
-og han sitter der og venter på deg?
-Hvorfor er du egentlig her, Joe? -Jeg trenger en tjeneste.
Latterlig. Hvordan kan man gjemme 12 gjenstander i 40 år i et fengsel?
-Er vi heldige, er det tomt. -Hva om det er revet?
Dette er døren. Det fins nok ingen annen inn- eller utgang.
Hva het samleren som eide boken du fikk fra Sood?
John Clark. Han var en av de opprinnelige samlerne.
-John Clark. -Står han i legionens arkiv?
Her er han. John Clark.
Han var fangevokter ved fengselet i Kellogg County fra 1955 til 1963.
Jeg tror at vi har funnet fengselet vårt.
-Jeg klarte meg bra, Karl. -Det er min oppgave.
Jeg tenkte at det gjorde det lettere for oss.
-Du må legge igjen flasken her. -Unnskyld?
Vi tar med klokken, saksen og nøkkelen. Ingen andre gjenstander.
Ålreit.
Da burde du legge igjen pistolen.
-Teknisk sett er den ingen gjenstand. -Joe...
Ålreit.
Da legger jeg også igjen mansjettknappen.
-Hva pokker gjør den? -Senker blodtrykket.
Kanskje placeboeffekt, men kan fungere.
Ålreit.
-Er du klar? -Ja.
-Har du det ennå? -Gi meg noen sekunder til!
Jeg tror at jeg har det.
-Hva venter du på? -Vent!
Hold deg fast!
Jeg har deg.
Jeg trodde at vi skulle til innsiden av fengselet.
Kom opp nå!
-Jeg står i gjeld til deg. -Glem det, nå er vi kvitt.
-Det er i det minste forlatt. -Ja, men det er likevel feil dør.
Om jeg var et hvelv, hvor ville jeg da finnes?
Uten tvil her inne, men jeg kan ikke få fram døren.
Bildene viser den ikke.
Vent litt.
Et tilfluktsrom mot radioaktivitet. Det fins under fengselet.
Er det denne?
Det ser slik ut.
-Det er ingen ordentlig dør. -Hva?
Den er bare malt på.
Hva ser dette ut som?
-Er det ikke Conroy? -Nei.
Det er noen andre i rommet.
Det er ham.
Det er beboeren.
Mannen jeg så i bildet.
Pokker også!
Hvorfor bruker vi ikke nøkkelen?
Det fins ingen lås.
Betong.
-Samlere. -Hva gjør klokken egentlig?
Den kan vel ikke bore seg gjennom vegger?
-Den sublimerer messing. -Sublimerer?
Den forvandler faste stoffer til gass uten at de blir flytende.
Omtrent som når...
...tørris blir til damp.
-Og saksen... -Roterer.
Ja, det har jeg forstått.
Det er en sprekk her.
-Gi meg saksen! -Ja da.
Vær forsiktig med den.
Takk.
Godt jobbet.
-Hørte du det? -Ja. Hva søren er det?
Flaks at du fikk meg til å legge igjen pistolen.
Jeg angrer på det nå.
Hva har vi her?
Tilfluktsrommet vårt.
Sveist igjen.
La meg gjette.
Med messing.
-Vi burde rygge litt. -Hvorfor det?
Jeg vil ikke puste inn metallgasser.
Jeg fant det du ville ha.
Legionens arkiv om alle gjenstander og de som har dem.
Jeg vet ikke hvor korrekte de er, men det er det nærmeste vi har.
Takk.
Herregud. Se på dette!
-Jeg forstår ikke. -Det er Conroys gjenstander.
Gjenstandene i filmen. Karl Kreutzfeld har alle.
Han prøver å gjenskape Conroy-eksperimentet.
Det er selvmord.
-Han vil drepe oss alle. -Ikke om vi dreper ham først.
Håper hovedgjenstanden fins der inne-
-og at vi får ut det vi ville.
Etter at jeg fått tilbake datteren min, kan du få nøkkelen.
Jeg vil ikke ha den.
Jeg kunne ikke gjort dette uten deg.
Jøss!
Vi fant det.
Joe, ingen har sett disse gjenstandene på over 40 år.
Å, nei...
Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei for det, Joe.
Joe, min søken er over.
-Fint for deg, men det er ikke min. -Jo, det er den.
-Jeg kan få datteren din tilbake. -Hvordan det?
Hvordan kan du få tilbake Anna?
På samme måte som med Isaac.
Vet du hva 25-centen gjør, Joe?
Den gir minner liv igjen, en kort tid.
To dager, iblant tre.
-Herregud. -Min sønn Isaac.
Han døde for ni år siden.
Dette er alt jeg har igjen.
Det holdt en stund.
Karl, hva... Hva er det du sier?
Du ser fremdeles ikke gjenstandene for det de egentlig er.
De er verktøy.
Verktøy for å omforme virkeligheten.
Egenskapene vi ser er bivirkninger. De er bare toppen av isfjellet.
De omformer virkeligheten på måter hjernene våre ikke engang kan forstå.
Forstår du ikke? Conroy åpnet en dør til virkeligheten-
-der alt er mulig.
Hør på meg.
Jeg så hva Conroy gjorde.
-Hun rev den nesten i filler. -Jeg skal gjøre rett denne gangen.
Jeg kan gjenopplive gutten min. Vi kan begge få barna våre tilbake!
Dette handler ikke bare om oss. Hva om du tar feil?
-Det vil virke! -Hva om det ikke gjør det?
Da dør alle og ikke noe spiller noen rolle lenger.
Jeg kan ikke gjøre det.
Du sa at du ville gjøre hva som helst.
Ja, men ikke dette.
-Da trenger jeg nøkkelen, Joe. -Nei.
25-centen kan også frambringe levende minner.
-Nei! -Nøkkelen.
Jeg er lei for det, Joe!
Kreutzfeld, din jævel!
Du begynner å bli flink til det.
-Alt i orden? -Nei.
-Takk for lånet, Wally. -Ingen årsak.
Kjæresten din er her.
Du hadde rett om Kreutzfeld.
Jeg mistet nøkkelen. Jeg mistet alt.
Jeg vet at han prøver å gjenskape Conroy-eksperimentet.
Hans sønn er død. Han vil gjenopplive ham.
Og nå har han øyet.
Jeg har ansvaret for det.
Jeg gjenopprettet filmen og så eksakt hva som skjedde.
Conroy stoppet ikke eksperimentet. Beboeren gjorde det.
beboeren?
Jeg vet ikke hvordan, men vi må stoppe Kreutzfeld.
La meg gjøre det med legionen!
Men om vi mislykkes, er beboeren vårt eneste håp.
Jeg vet ikke hvor jeg skal starte. Jeg har ingen nøkkel eller noe.
Joe, du har kommet lenger enn noen annen. Du finner ham.
Vi er klare, sønn.
Hva vet vi om beboeren?
Gjenstandene tilhørte ham. De er hans eiendeler.
Det må finnes noe som identifiserer ham...
Jeg fikk vite at han fantes i går. Hvordan kan jeg vite...? Hva gjør du?
Før den ble en gjenstand, var den en bussbillett.
Vet du hvor vanskelig det var å få på teipen?
Se der.
Bussrutene står her.
Han kom fra Willowbrook, Arizona. Det er en start, min venn.
Stopp her.
Ja, akkurat her.
Velkommen til Willowbrook, beboerens hjemby.
Han forsvant i 1961. Jeg skal sjekke alle savnet personer.
Hvor er politistasjonen?
Jeg er etterlyst for drap og kidnapping. Jeg går ikke dit.
Dette er byarkivet.
-Betjent Bridgewater her. -Er du fremdeles i byen?
Miller og Ruber rømte i en fangebil. Har den dukket opp?
Ja, forlatt ikke så langt herfra. Motel Sunshine, på Route 66.
-Vet du hvor det ligger? -Ja.
Smertestillende.
Sir?
Jeg trenger smertestillende og en sprøyte.
Jeg ordner det, sir.
Får man ikke synge for bussbilletten sin?
Det forsvant ingen i 1961, men det var en ekstra person.
"Politiet grep en ukjent mann i går."
"Mannen antastet Mabel Smith og påsto han var mannen hennes."
"Frøken Smith er ugift." Hvem er Mabel Smith?
Hun er bibliotekar.
-Kan jeg hjelpe dere, gutter? -Mabel Smith?
Jeg heter Joe Miller.
-Kan vi prate en stund? -Ja visst.
Jeg har funnet en gammel artikkel der navnet ditt blir nevnt.
-Hvorfor viser du meg denne? -Jeg leter etter ham.
Dessverre kan jeg ikke hjelpe deg.
Mabel, du politianmeldte ham. Noe må du huske.
Det er så lenge siden.
Han sa at han var mannen min.
Jeg hadde aldri sett ham før, men han visste alt om meg.
Ting ingen andre visste.
Det som forbauset meg...
...var at han var så sikker, så iherdig-
-at jeg trodde ham.
-Trodde du ham? -Nei.
Men han plager meg fremdeles.
Du forstår...
Jeg har aldri vært gift.
Han var det nærmeste jeg kom.
Hva het han?
Det husker jeg ikke.
Husker du noe mer? Det er svært viktig for meg.
Han ga meg dette.
Jeg aldri vist det til noen.
Det er han og jeg.
Men bildet ble aldri tatt. Jeg hadde aldri sett ham-
-før han sto på dørterskelen min.
Og dette...
Dette kan jeg bare ikke forstå.
Ja, det er min håndskrift.
Jeg lurer på fremdeles om jeg burde ha sagt ja.
Ja, jeg husker.
Mabel, kan jeg ta bildet?
-Ja, ta det. -Takk.
40 år gammel, nesten som nytt. Det er en gjenstand.
Jeg tror at jeg vet hvorfor ingen har funnet beboeren.
Hva som enn skjedde, så rykket det ham ut av verden.
Akkurat som motellrommet. Historien hans har blitt slettet.
Ingen husker ham. Bildet kan være det eneste beviset.
En blyant slutter å eksistere og ingen bryr seg.
-Men en hel mann... -Hvordan finner man en som ikke fins?
Resync: Xenzai www.subscene.com